Igual que la percepció del cos, la història del banyador està en relació amb les normes socials de cada època i ha sigut, des de la seva creació un símbol de transgressió.
A l’Antiguitat s’exalta la filosofia de “Mens sana in corpore sano”, les representacions il·lustren dones enmig de l’entrenament, portant sostens i pantalons curts, dues peces que s’apropen del nostre Bikini actual. Això no obstant, amb l’arribada del cristianisme i la por a l’aigua com a transmissor de malalties, els cossos s’amaguen cada vegada més.
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Mosaïque-Villa-Casale-Rome-IVe-siècle-ap.-JC-480x314.jpg)
Aquesta situació perdura fins al segle XIX. Els avanços científics, que demostren que l’aigua és sinònim d’higiene, reinventen aquest recurs en la vida quotidiana de l’ésser humà. L’aristocràcia i la burgesia comencen des de llavors a apreciar els banys al mar i comencen a envair les platges. Tanmateix, no es pot concebre que les dones exhibeixin els seus cossos a la vista de tothom. Porten conjunts complets formats per diverses peces: pantalons bombatxo llarg fins al genoll, camisa llarga, barret, mitjons i sabates, destinats a amagar cada centímetre de la pell. Algunes fonts indiquen que un cop moll aquest conjunt podia arribar a pesar diversos quilos. A vegades, les dones necessitaven ajuda per sortir de l’aigua. També podien disposar de “màquines de bany”, una cabina sobre rodes que els permetia banyar-se amb discreció sense haver de tornar a la costa en indumentària inapropiada.
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Maillot-1900.jpg)
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Les-machines-de-bain-à-Bologne-sur-Mer-1890-480x304.png)
No obstant això, el banyador s’encongirà ràpidament. El 1907, la nadadora australiana Annette Kellermann és arrestada per la policia de Boston per indecència. Efectivament, portava una peça que, a més a més de ser massa atapeïda, deixava veure el seu escot i braços. És l’inici del banyador d’una sola peça que al llarg de les dècades següents estarà reinventat i esdevindrà més pràctic i més estètic. La dècada dels anys 1920 serà determinant. En el moment en què Coco Chanel posa de moda posar-se morena, el banyador es reduirà considerablement.
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Annette-Kellerman-1907.jpg)
De totes maneres, haurem d’esperar als anys trenta per veure els primers banyadors de dues peces. Jacques Heim dissenya un sostenidor i unes calces curtes de cintura alta que amagava el melic. Això fa part d’una norma imposada al Hollywood des de l’any 1934 que prohibeix a les dones d’ensenyar el seu ventre, més específicament el melic.
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Bikini-Jacques-Heim-480x658.jpg)
La història del Bikini modern no comença fins al 5 de juliol de 1946, en un concurs de bellesa celebrat a l’Hotel Molitor de París. Louis Réard, de formació enginyer i de professió modista i propietari d’una botiga de “lingerie” que va heretar de la seva mare, desvela al món el banyador més petit del món: quatre triangles de 30 polzes en teixit imprès. El seu objectiu? Que les dones se sentin lliures, confiades i elegants a la vora de la platja i de les piscines. La paraula “biquini” és l’escollida per aquest conjunt i fa referència a l’illa Bikini, al conjunt d’illes Marshall, on l’exercit dels Estats Units va testar les armes nuclears.
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Micheline-Bernardini-présentant-le-bikini-Réard-à-Monitor-1946-480x360.jpg)
En els seus primers anys, el biquini és aclamat i criticat. El 1949, es prohibeix a les platges franceses, belgues, espanyoles i italianes. En els anys 1950, es comença a utilitzar a la costa blava per la “jet-set” i per estrelles de cinema. Jayne Mansfield, Raquel Welch i Ava Gardner democratitzen les dues peces. Sense oblidar a Brigitte Bardot qui, l’any 1953, és immortalitzada a la platja de Carlton, al festival de Cannes. L’any 1967 el 67% de les dones americanes adopten el biquini a la platja. En aquest context també hi trobem la revolució sexual, el dret a l’avortament i la normalització de la píndola anticonceptiva.
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Ava-Gardner-1951-480x336.jpg)
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Brigitte-Bardot-1953-480x600.jpg)
No és fins a la dècada dels anys 1980 que el tabú desapareix totalment. El biquini adopta diverses formes i colors. S’adapta als gustos de cada dona i segueix les tendències per, finalment, esborrar els prejudicis i prohibicions tant per la peça de roba com pel que amaga a sota i a l’hora desvela: el cos femení.
![](https://museucarmenthyssenandorra.ad/app/uploads/2024/07/Top-model-posant-en-bikini-c.-1980-480x690.jpg)